- Nå, så er vi her, Nevsky. - Det ser jeg, oberst.
Rice til mandskab. Send landingstidspunkt og position til moderskibet.
Lad os se på miljøtelemetrien.
Only Child til FN 1.
Landing ved stjernetid syv timer, to minutter og ni sekunder.
37. breddegrad, otte minutter og ti sekunder...
- Hvordan ser det ud? - Aflæsningerne kommer igennem.
FN 1 til Only Child på HF.
Hvordan modtager I?
Rice på UHF. Modtager I?
Modtaget. Højt og tydeligt. Hvordan gik landingen?
Den gik uden problemer.
Omgivelserne er acceptable. Vi sender analyseholdet ud.
Sergent Martin er på vej ind i nødlugen nu. Her er Nevsky.
- Klar? - Af sted, hr.
Modtaget, Only Child. Jeres anslagspunkt er korrekt.
- Modtager højt og tydeligt... - Lås nødlugen.
Hvordan ser det ud udenfor vinduet?
Desinficer.
Forløbet er 13 plus 10.
Det er det store øjeblik nu, Rice.
Åbn yderslusen.
STORBRITANNIEN
Sergent Andrew Martin, bondesønnen fra Indiana...
der af skæbnen blev udvalgt til at være den første mand på månen.
Lykønskningerne strømmer ind fra lande over hele verden.
Martin, Stuart.
Jeg har ikke lagt det her.
Oberst, vi har fundet noget. De må hellere se det.
Der er også noget andet.
"Gjort krav på af Hendes Majestæt dronning Victoria...
"i det Herrens år 1899."
- Hvordan forklarer vi det? - Kreml vil aldrig tro på det.
Det ligner en stævning af en slags. Katherine Callender, hvem hun end er.
De vil aldrig tro det, aldrig!
"Dymchurch."
Vi må hellere få det sendt ned til jorden, inden det falder fra hinanden.
Hvordan skal jeg sige det til dem? Dronning Victoria!
De vil tro, jeg er tosset.
Rice til moderskibet.
Hasteforespørgsel om at FN's Rumagenturs undersøgelseshold...
straks tager til Dymchurch i England.
Sergent Martin er den tredje mand på månen.
Der har nok aldrig været en Katherine Callender.
Kommer De, dr. Tok?
Glem ikke at England er særlingenes land.
For første gang er der en mand på månen.
Det håber jeg.
Undskyld mig, De er dr. Tok fra FN's Rumagentur.
Jeg er fra Express, kan De sige mig...
1899?
Det er lidt før min tid. Vi har journalerne derovre.
Katherine Callender, sagde De.
Er det fødsel eller bryllup eller død?
Vi ønsker at vide, om Katherine Callender engang boede her.
- Ja, kom denne vej. - Har en tosse forfalsket det? Hvorfor?
For at tage æren fra FN. England vifter stadig med flaget.
Vi må hellere starte med fødslerne.
Bevar mig vel, de er alle sammen døde.
Det er de bryllupper, ved De. De gør mig altid så rørt.
Det gør de selv nu. Se det her.
De har aldrig rørt mig, til min store fortrydelse.
Der har vi det: "C, A. Callaghan, Calder..."
- Sagde De "Callender"? - Ja, Callender. Katherine Callender.
Der er ingen journal over en Katherine Callender blandt fødslerne.
- Hun har aldrig eksisteret. - Adressen er Cherry Cottage.
Jeg sagde det jo.
Bedford, nu husker jeg. Jeg viede hende. Fra Boston, Massachusetts.
Så der er en Katherine Callender?
- Der var. Hun døde for 10 år siden. - Lever hr. Bedford stadig?
Ja. Hvis han ikke gjorde, ville det stå her.
Herovre. Undskyld mig.
Har det noget med månelandingen at gøre?
Vent. Hvad sagde De?
Hr. Bedford har været på plejehjem i lang tid.
Hvorhenne?
Det hedder "The Limes". Det ligger ud ad Folkestone Road.
Vil De have, jeg siger, De kommer?
- Lad os tage et billede. - Kom så.
Jeg prøver selv at finde ud af det. Følg os. Folkestone Road.
"The Limes", plejehjemmet.
FN's Rumagentur?
Jeg håber ikke, I spilder jeres tid.
Ser I, vi har før haft vrøvl med hr. Bedfords besættelse.
Men hvis I vil følge med, skal jeg vise vej til hans værelse.
- Besættelse, sagde De? - Breve til officielle institutioner...
det russiske Rumagentur, det Nationale Luftvåben...
og Rumfartsselskabet om månen!
Det undrede mig, da jeg så, hvem I var.
- Hvilke slags breve? - Advarsler. Tåbelige advarsler.
Kender han til denne ekspedition?
Nej. Vi lader ham ikke se fjernsyn. Det ophidser ham bare unødvendigt.
- Skal I se ham? - Det er nødvendigt.
Kun dem fra FN.
Ingen avisfolk må komme ind.
Hr. Bedford!
Gæster.
Hr. Arnold Bedford?
Jeg er Richard Challis fra FN's Rumagentur.
Dette er frøken Margaret Hoy, hr. Glushkov og dr. Tok.
Vil De ikke sidde ned?
Jeg håber ikke, vi forstyrrer, men vi ville stille Dem et spørgsmål.
- Kunne det være, at disse... - Har De set disse ting før?
Mit forstørrelsesglas.
Ja.
Hvordan fandt I...
- I fandt dem på månen, ikke? - Jo.
Der har været en ekspedition. Det sagde de ikke.
- De er der nu. - Det må de ikke. De er i stor fare.
- Det ved jeg. - Jeg beder Dem. Forstanderinde!
De må stoppe dem.
De må vide det. Det er meget farligt. De må vide det.
Siger De i alvor, at De har været på månen, og er kommet tilbage igen?
1899.
Det er længe siden. Tak.
Jeg var impliceret i en uheldig forretningsspekulation.
Faktisk pressede kreditorerne mig hårdt.
Ser De, jeg havde altid haft den ide, at jeg kunne skrive et skuespil.
Vidunderlige finansielle muligheder i et succesfuldt skuespil.
Jeg ledte efter et afsides sted, hvor jeg kunne skrive.
Til sidst lejede jeg en hytte tæt ved Dymchurch.
Jeg husker, den lå langs en forladt kanal.
- Kun et i dag, hr. Bedford. - Mange tak.
- Hej! - Helvedesmaskine!
Hallo!
- Hallo, skat. - Kate.
Gik det godt? Jeg mener, med dine slægtninge i London.
Ingen problemer. De tror, jeg er i Worthing og prøver et skuespil.
Cherry Cottage!
Den er vidunderlig, Arnold, og der er et rigtigt kirsebærtræ.
Mit slots voldgrav. Kom.
Pas på trinet. Går det?
Tak. Her er så smukt.
- Forsigtig. - Det ligner et postkort!
Du ser den på den bedste tid på året.
Hvordan går arbejdet?
- Fint, fint. - Godt.
Arnold...
Her er så charmerende.
- Det er det perfekte sted at skrive. - Det er behageligt og stille.
"Første akt, første scene." Er det alt, du har skrevet?
- Du ved, hvor svært det er at starte. - Ja, det ved jeg, skat.
Den grundlæggende ide er det vigtigste.
Derefter er det kun et spørgsmål om at skrive løs.
Jeg har en producent i London, der higer efter manuskriptet.
Det er nok fra ham. Undskyld mig.
SIDSTE OPKRÆVNING
"Ubetalt husleje, £20."
Han må bare være tålmodig.
Arnold, det er perfekt. Lige min ide om en lille engelsk hytte.
Er det virkelig din?
Ja. En af mine gamle tanter trak sig tilbage hertil.
Jeg har altid været hendes yndling, og hun efterlod min den.
- Så, Arnold... - Ja?
Hvad standser os? Vi er her begge to. Vi kan gifte os nu.
Du har en producent, der higer efter dit skuespil...
eller er du for glad for din ungkarletilværelse?
Nej, Kate, jeg er lige så utålmodig som du, men...
der er noget, du skal vide.
Ser du, alle mine penge er investeret i støvler.
Fra hærens overskudslager fra Boerkrigen.
Det giver godt, når jeg finder den rette kunde.
Men jeg bliver nok nødt til at sælge Cherry Cottage.
Nej, Arnold. Vi finder på noget, skat.
Lige nu vil jeg gerne friske mig lidt op.
Trappen er lige her.
Jeg kan fint klare mig selv.
Ja.
Det var underligt. Meget underligt.
Undskyld mig.
Jeg var på vej til landsbyen, og jeg så røgen.
Jeg troede, at huset måske var tomt, men... Jeg forklarer.
Mit navn er Cavor. Joseph Cavor. Goddag. Lad mig hjælpe Dem.
- Goddag. - Goddag.
Jeg bor i huset på den anden side af marken.
- Jeg hedder Kate. - Goddag. Hvordan går det?
Jeg håber ikke, De har noget imod, jeg spørger, men er De ejer af hytten?
- Nej. Hr. Bedford er taget til landsbyen. - Hr. Bedford? Rigtigt.
Vil De med indenfor?
Det er pænt af Dem. Ja tak, det vil jeg gerne. Tak.
Han kommer snart.
- Jeg håber ikke, jeg forstyrrer. - Slet ikke.
Det er et hyggeligt lille sted. Jeg har kendt det, siden jeg var dreng.
- Efter Dem. - Tak.
- Sid ned, hr. Cavor. - Tak.
Jeg kommer med te.
Det ville være rart, tak. Ser De, jeg er forskende videnskabsmand.
Jeg er ved at være færdig med et vigtigt videnskabeligt bevis.
Sagen er...
at det muligvis er et af de vigtigste videnskabelige beviser nogensinde.
Jeg vil gerne sige, hvor glad jeg er for at have Dem og hr. Bedford som naboer.
Sagen er, at jeg flyttede hertil for den afsides beliggenhed.
Vi vil ikke forstyrre Dem, hr. Cavor. Det var også det, der tiltrak Arnold.
Jeg mener, hr. Bedford. Han behøver fred og ro til at skrive sit skuespil.
Ja, selvfølgelig. Jeg forstår.
Hvad er det så?
Jeg må sige, at der er en vis fare...
ved mine eksperimenter. Jeg kan oven i købet skade jeres ejendom.
Hvis hr. Bedford ville overveje at sælge...
ville jeg være parat til at betale en rimelig pris.
Mener De, De vil købe Cherry Cottage?
Ja, det vil jeg.
- Hvor meget havde De tænkt? - Jeg er ikke god til den slags ting.
Jeg tænkte på 1.000 pund eller måske lidt mere.
- Det er 5.000 dollars. - Ja.
Hytten har tilhørt hr. Bedfords familie i meget lang tid.
Han er meget knyttet til den.
Det ved jeg. Problemet er, at mine eksperimenter har kostet mig meget.
Jeg kunne måske fordoble det.
Åh, Gud! Åh, Gud, jeg glemte det!
Smelteovnen!
Gibbs!
Hr. Cavor!
De glemte Deres cykel!
Ja, jeg har en cykel. Det er sandt. Ja. Gibbs!
Arnold, jeg har de bedste nyheder! Jeg har solgt hytten.
- Hvad har du? - Jeg har solgt Cherry Cottage til hr. Cavor.
- Hvad, den skøre rad? - Gibbs, smelteovnen!
Her.
Du må hellere tage den med til ham. Han glemte den.
Arnold!
Hr. Cavor, jeg er kommet for at tale om hytten. Først...
- Glemte han cyklen igen? - Hvor er Cavor? Jeg vil tale med ham.
Indenfor. Døren er åben.
Der er besøg.
- Jeg hedder Bedford. - Der er en herre her.
Vær klar, Gibbs. Hvert øjeblik. Nu!
Hurtigt, tag det, det er den side. Vægten falder fra enden.
Cavor, vi må tale om huset.
Lige et øjeblik. Gibbs, åbn lågen.
- Gibbs, åbn lågen! - Cavor, De må forstå...
- Bare en smule tålmodighed. - De må forstå, at vi...
- Nu kommer det. - Det jeg prøver at sige...
Cavor, De må altså høre efter, hvad jeg siger til Dem.
- Lige et øjeblik. - Hr. Cavor, min forlovede...
- Åbn døren! ...er ikke i stand til...
Kom af vejen, det er meget varmt!
Cavor!
Godt, Gibbs. Kom så ud med dig!
Hr. Cavor, jeg må gøre det klart.
Jeg er ikke i stand til...
Kate, ser De...
Hun kan umuligt sælge Dem Cherry Cottage, fordi...
Hvad er det?
- Hvad? - Hvad er det?
Det er Cavorite.
Lige den rette temperatur.
Hr. Cavor, hvis De venligst...
ville fortælle mig, hvad det er, De prøver at lave...
med enkle ord, hvis De vil, da jeg jo ikke er videnskabsmand.
Hvis det ikke er en hemmelighed, selvfølgelig.
Det er en hemmelighed.
Vil De fortælle mig det?
Ja, jeg fortæller Dem det. Nu skal jeg forklare.
De ved, man kan bruge skærme...
til at standse lys og varme.
På samme måde...
kan man afskære Marconis trådløse stråler med blyplader.
Men intet, indtil nu, kan standse tyngdekraften.
Tyngdekraft. Den kraft der holder os nede på jorden.
Ja, det er rigtigt.
Jeg eksperimentere med en slags belægning...
eller rettere en metallisk masse som kan udrette tyngdekraften.
- Masse? - Masse.
- Maler De det på ting? - Ja, på en måde.
- Som for eksempel på denne stol? - Man kunne bruge den stol, ja.
- Må jeg? - Ja, nu skal De se.
Det virker, når det størkner.
- Er det det hele? - Det er det hele.
Ja så.
- Hr. Cavor? - Ja?
Siger De i alvor, at denne stol vil blive vægtløs?
Ja, det vil den.
Faktisk bliver det noget af et arbejde at holde den nede.
- Virkelig? - Ja.
- Jeg må hellere sidde på den. - Jeg ville være forsigtig, fordi...
- Angående hytten... ...den vil blive...
Som sagt, så har Kate ingen ret...
Gibbs! Stigen!
Det er fantastisk!
Det er det mest utrolige, jeg nogensinde har set. Cavor!
Cavor, forstår De, hvad det vil betyde for verden?
Det vil revolutionere skibsfart, befordringsmidler, bygning, alting!
Gibbs! Jeg skal nok få Dem ned.
Det er dette årtusindes mulighed. Vi kan blive rige.
Gibbs!
Tænk over det. Kartellerne, forvaltningen...
Cavorite vil regere verden. Jeg er sikker på...
- Jeg får Dem ned. ...at vi kan tjene en formue...
med Deres opfindelse, min hjerne, mine metoder.
- Er der noget galt? - Det kommer ikke dig ved.
- Giv mig den stige. - Lad stigen være.
Hvad? Gibbs, du er en idiot.
- Lad den være, Cavor. Hør her. - Hvad?
Angående hytten. Den er Deres...
forudsat De tillader mig at investere pengene i Deres opfindelse.
- Hvad siger De? - Synes De virkelig, De skulle?
Selvfølgelig skal jeg det. Jeg er forretningsmand.
Jag kan ordne patenter og proceshemmeligheder.
Ja, så er det besluttet. Kom, hjælp mig ned.
- For resten... - Ja?
...hvordan havde De tænkt Dem at bruge Cavorite?
Ikke noget særlig praktisk, er jeg bange for. Sådan noget som en rejse til månen.
Ja, selvfølgelig...
Jamen dog, hr!
Hvis du skriver under her. Det gør skødet på Cherry Cottage dit.
- Hvorfor blande mig ind i det? - Det har jeg jo forklaret.
Jeg sælger hytten, og det skal gøres ordentligt.
Cavors advokater behøver papirer...
og jeg tør ikke skrive under på dem. Hvis mine kreditorer får færten af...
at jeg er kommet til penge, er det det sidste, vi får at se til dem.
Der er ikke noget uærligt ved det?
Nej, det er bare en juridisk anordning.
Dette er aftalen med Cavor. Skriv under her.
Med udbyttet fra Cavorite, vil jeg være i stand til at betale min gæld tusind gange.
Arnold, med de penge kan vi gifte os lige nu, med det samme.
Ja, det kunne vi, hvis jeg ikke investerede dem i eksperimentet.
Hvad?
- $10.000 med den galning? - Men jeg tjener til vores fremtid.
Hvad med dit skuespil, producenten i London?
Det skuespil er en ren satsning.
Stol på mig, skat. Jeg gør det for dig.
Eksperimentet vil være klar når som helst.
Hvis du klatter dine penge væk på de tossede eksperimenter, er brylluppet aflyst.
Jeg pakker mine ting og tager hjem til Boston.
Det er din tur, Gibbs.
Se her.
Gibbs. Du skal holde øje med smelteovnen.
Ja, ja.
Bedford, gamle ven, kom ind. De har skødet. Kom ind i køkkenet.
Hold øje med temperaturen, Gibbs. Ethvert fald kan være katastrofalt.
Apropos katastrofe. Hvad skal han blande sig for?
Stil dem op igen. Her, vil du tage min plads?
- Lad ham gøre det. Jeg drikker te. - Jeg er metalarbejder, ikke fyrbøder.
Siden hvornår skal gartnere fyre op i smelteovne?
Kom nu, makker, det er ligesom at arbejde med dine petunier.
Jeg har fået nok af det her halløj.
Lad os tage en øl på Fox & Duck.
Det er fornuftig snak.
Jeg ved ikke, hvorfor han vil have det så hedt herinde.
Lad dem se det selv, bruge det.
For eksempel, Cavorite-bakker og -støvler.
Støvler! Ja, selvfølgelig.
Man lakerer bare sålerne, og så vil man bare... sådan her.
- Cavor? - Det er rigtigt.
Godt, godt. Ja, jeg tænkte på støvler i går aftes.
Hærens overskudslager af støvler. Det er en fundamental ide...
- Den eneste måde at gøre det på. - Nok ikke den eneste, men en begyndelse.
Hvorfor skulle vi ikke gøre det sammen. Der er plads til to i sfæren.
Vent et øjeblik.
Mener De det seriøst med at rejse til månen? Det var en spøg, ikke?
Vi vil bare forlade jorden for det rene ingenting.
Hvis der var noget på månen, der var værd at opdage...
Den er ekstremt rig på mineraler.
- Mineraler? - Mineraler.
- Inklusivt guld? - Inklusivt guld.
Der er en teori om at mineralerne på månens overflade...
ikke findes i smeltet lava...
men findes hist og her i klumper.
Som rosiner i en kage.
Det er bedre end vægtløse støvler, ikke?
Kom, der er noget, jeg vil vise Dem.
Hvor langt er der?
- Til månen? - Ja.
Omkring 400.000 km.
Kom.
De må undskylde rodet.
Jeg skal have ryddet op en dag. Kom.
Jamen dog, den er alt for høj.
Det er de varme gasser fra smelteovnen.
Jeg forklarer det senere. Kom.
Det er i orden. Han er en ven.
Mine vagter er langt bedre end hunde. Og de er ret harmløse.
- Det er Gwendolyn, Aristoteles. Kom. - Der er varmt herinde.
- 50 grader. - Nej!
Jo. Kom.
Væk med dig.
Sfæren!
- De har virkelig bygget den. - Ja.
Det har taget tid. Årevis.
Her er den, kuglen. Den har dobbelte vægge.
Der er en skal indvendig, der er hel.
Og så er der denne ydre ramme, der er dækket med rullegardiner...
og disse gamle jernbane-buffere. Gardinerne bliver dækket med Cavorite.
Ja, og når de er trukket ned, ophæver de tyngdekraften.
Ja, det er rigtigt. Det er godt.
Man åbner og lukker gardinerne, for at ophæve tyngdekraften...
fra jorden, eller på månen eller andre steder i rummet.
Rummet. De mener det virkelig!
Jeg skal sige Dem en ting: Hvis den sidste portion Cavorite lykkes...
begynder vi at overtrække kuglen i aften. Den er i smelteovnen nu.
Det hele er ret spændende, ikke?
Jeg må virkelig sige, at jeg...
- Åbner de godt nok? - Ja, perfekt.
Godt!
Mit lille rige.
Arnold!
- Hvad skete der? - Det ved jeg ikke.
Smelteovnen! Gibbs! Kom, Bedford, skynd Dem!
Skynd Dem, Bedford!
Jeg kommer tilbage!
Arnold?
Du har det godt. Jeg troede, der var sket dig noget.
Noget er der sket.
Jeg sagde, Gibbs skulle passe smelteovnen!
De er fyrede alle sammen. Fra nu af fyrer De op.
- Men den eksploderede! - Nej! Det virkede virkelig!
Det må man sige.
Nu ved vi, vi har kraft nok til at løfte sfæren.
Hvad taler han om? Hvad mener han?
De dykkerdragter.
- I tænker vel ikke på dybhavsdykning? - Lad mig forklare, frue.
Det, der holder vand ude, holder luft inde.
Bedford, det kunne være sjovt. Gå rundt i et lufttomt rum.
Så vidt vi ved, er der ingen atmosfære på månen.
Jeg har en bog om det. Jeg kontrollerer lige. Undskyld mig.
Månen?
Ser du, Kate...
vi planlægger en lille ekspedition for at teste virkningen af Cavorite.
På månen? Er I splittergale, begge to?
Du spilder dit liv. Månen?
Jeg ventede på at få en mulighed for at fortælle dig om det.
Du har aldrig nævnt et ord om det, og alt imens...
planlagde du at tage på den vanvittige ekspedition.
Ja, vanvittig er det rette ord. Værsgo, spræng dig selv i stykker.
- Jeg er ligeglad, om jeg ser dig igen. - Kate, du...
Cavor. Kate!
Godt gjort, Bedford. Kom mere kul på. Hold dampen oppe. Godt gjort.
Kom af vejen. Væk!
- Godt gjort, Bedford, hold dampen oppe. - Skaldede, gamle...
Frue!
De skal huske at lukke dørene.
Ellers vil det ødelægge mit eksperiment.
Se, den er nede på 44 grader.
Hvad i al verden har De her?
Jeg kom med nogle nyttige ting til Arnold...
selvom han ikke skal vide det.
Hans gin og bitter og nogle personlige ting.
Nogle personlige ting, såsom et elefantgevær!
Det er en forholdsregel. I ved ikke, hvad I vil møde.
Hvad med de ting? Hvad med de dyr?
Jeg har også nogle friske fødevarer med. Alt det dåsemad er ikke sundt.
- Har De tænkt på foder til dem? - Ja, der er en hel sæk kyllingefoder.
Nej, fru Bedford. Jeg beklager. Der er ikke plads.
De må efterlade tingene.
Jeg beklager meget, men jeg skal... Temperaturen!
- Du godeste, temperaturen! - Hr. Cavor!
Kyllinger, gin og bitter, geværer. Jeg ved snart ikke.
Hr. Cavor, De skulle ikke gå ud sådan, når De er så varm.
De bliver forkølet.
Vil De lukke de forbistrede døre?
Giv mig den, Bedford. Drivhustemperaturen er faldet.
Det er ikke muligt.
Din kvinde bliver ved med at kredse rundt. Hun vil ikke lade de døre være i fred.
- Er Kate her stadig? - Selvfølgelig er hun det.
Sig, hun skal gå hjem.
Lad det gå lidt tjept, Bedford. Vi rejser om en time.
Jeg troede, du var gået.
Jeg kom med nogle ting til din rejse.
Tak.
Hvorfor skulle du blande dig i det her?
Rejs ikke. Ombestem dig.
Det er ikke for sent. Vær sød.
Det er kun i et par uger. Det er ikke, som var det for evigt.
Rejser du, kan det lige så vel blive for evigt.
Og jeg vil ikke være der, når du kommer tilbage, og denne gang mener jeg det.
Så træf en beslutning nu. Det er Cavor eller mig.
Når du bestemmer dig, vil jeg være i hytten.
Kom nu, Bedford. Jeg har bakket fyrene. Vi har ikke megen tid. Kom nu.
De døre! Den kvinde bliver min død!
Gudskelov, jeg aldrig giftede mig. Min mor advarede mig. Hun havde ret.
I guder, hvor havde hun ret.
- Arnold, jeg er så glad... - Godaften.
- Katherine Callender? - Ja?
"Jeg erklærer, at stævningen er blevet overbragt...
"på vegne af Cherry Cottages ejer."
- Stævning? - Lige et øjeblik, tak.
"Jeg mener, der er gjort et ulovligt forsøg på at overdrage skødet til tredjepart."
Og Deres underskrift er på dette papir, frue.
Men hr. Bedford arvede denne hytte af sin tante.
"Cherry Cottage er vores klient...
"Bascombe G. Osgoods ejendom", og vi venter Dem i retten, frue.
Godnat. Kom så, Basbie.
Løgne. Løgne fra ende til anden.
- Det var det hele, tror jeg. - Nej.
Jeg har glemt noget. Jeg ved ikke, hvad det er.
- Iltbeholdere? - Nej.
- Briller? - Nej, dem har jeg.
- Er gassen tændt? - Nej, den er ikke.
Nu ved jeg det. Det er meget vigtigt.
Mine damer og herrer, dette er det store øjeblik. Friheden er nær.
Farvel, Gwendolyn, Victoria. Tak.
Jeg vil altid være taknemlig for, hvad I har gjort.
- Tiden er knap. - Jeg glemmer jer aldrig.
Kom så.
Frihed, mine venner! Jeg kommer tilbage, så snart jeg kan.
Du godeste!
Kom nu, Cavor, hurtigt.
- Alt vel, Cavor? - Ja, tak.
Temperaturen er fin.
Bedford, min ven. Dette er det store øjeblik i menneskets historie.
Mennesket i rummet for første gang. Fremtidens generationer vil huske os.
Så længe vi ikke bliver sprængt i stumper og stykker.
Bedford.
Stik hænder og arme gennem nettet, sådan her.
Der kan komme et voldsomt stød.
Kan du så komme ud! Du kan ikke rejse, og lade mig stå med det her!
Hvert øjeblik nu. Jeg kan mærke det.
- Vi letter! - Luk op!
Luk op!
- Hvad er det? - Det er Kate!
Den kvinde! Hun er umulig. Hun bliver sprængt til døde.
- Luk op. - Få hende indenfor, Bedford!
- Hurtigt! - Hurtigt, Cavor!
Jeg sidder fast. Jeg kan ikke bevæge mig.
Det skal nok gå, fru Bedford. Vi stopper snart med at accelerere.
Hvor er vi? Hvad sker der?
Ligesom jeg forudså. Skudt ud i rummet med et projektils fart.
- Jeg kommer magneter i Deres sko. - Rummet? Jeg tror, jeg bliver dårlig.
Hold fast i håndtaget, kvinde.
I havde ingen ret til at tage mig. Jeg kom for at skændes med hr. Bedford.
- Vi havde intet valg, vel, fru Bedford? - Hold op med at kalde mig fru Bedford.
- Vi er ikke gift. - Og det bliver vi heller ikke.
Ikke gift? Forlad venligst værelset.
Forlad venligst værelset.
"For det, vi modtager, er vi Gud taknemmelige.
"Amen."
Der er Nordstjernen. Vi ligger i fin kurs.
Kan du se, Kate?
- Luk det rullegardin! - Jeg prøvede bare at se ud...
Kan De få den til at falde til ro?
- Alle mine beregninger er ødelagte. - Undskyld.
Undskyld? Vi er på vej lige mod solen, frue.
Den stakkel. Han må være udmattet.
Det er første gang, han lukker øjnene, siden vi rejste.
Hvor lang tid er der mon gået? Der er ingen dag, ingen nat heroppe.
Jeg behøver intet ur for at vide, hvad tid det er.
Det er tid til morgenmad, og jeg er træt af sardiner.
Kyllinger!
Det betyder friske æg.
- Katie, du er en engel. - Ikke at du fortjener det.
- Katie... - Du skal ikke kalde mig "Katie".
- Du lod mig i stikken med en stævning. - Jeg troede ikke, de ville finde ud af det.
Jeg giver manden hans penge.
Hvem kender du ellers, der ville tage til månen for dig?
Du er umulig.
- Hvad var det? - Ingenting.
Har De det godt?
Ja, jeg laver bare nogle bondegårdsparodier.
- Jeg er vokset op på en gård. - Virkelig?
Lige et øjeblik.
Undskyld mig.
Hvor vovede De?
Jeg elsker gæs. Jeg hader kyllinger.
Jeg kan finde på at lade jer flyve hjem alle sammen.
Mine beregninger! Hvor jeg hader kyllinger!
Vi er ved at få vores vægt igen.
Cirka en sjettedel. Det er månens tiltrækningskraft.
Vi må kontrollere den. Det må ikke gå for stærkt.
Mare Imbrium. Ideel landingsplads.
Lige på målet.
Ja. Nu bruger vi jorden...
til at sænke vores landingshastighed.
Er der noget, jeg kan gøre?
Alt skal gøres fast. Tag det og det.
- Læg det væk, Kate. - Godt.
Landingsposition.
Hold godt fast, Kate.
Arnold!
Arnold?
Hvad?
Har du det godt, Kate?
Det tror jeg.
Hvor er Cavor?
Jeg tror, jeg er blevet blind på det ene øje.
Tak. Det var en lettelse.
Jeg får et nyt par, når vi kommer tilbage.
Det var et slemt øjeblik. Bare et knust glas.
- Det er utroligt. - Ja. Vi er landet.
Vi er landet. Vi gjorde det!
- Jeg havde ikke troet, vi kunne. - Heller ikke jeg. Jeg var ikke sikker.
Hvad nu?
Udforskning, vil jeg mene. Udforskning!
Her, Deres dragt. Her er Deres dragt.
Støvler. Her er den anden støvle.
Vent et øjeblik.
Der er intet tryk udenfor, det betyder, at når lågen lukker op...
er hele sfæren lufttom...
hvilket vil være fatalt for Kate, fordi vi kun har to dragter.
Ingen går udenfor.
Hun vil være i sikkerhed i det lufttætte rum.
- Derinde? Det er udelukket. - Det skal nok gå, Arnold.
- Er du sikker? - Tænk ikke på mig.
Godt. Lad os gøre plads til dig.
Lige et øjeblik. Vil De give mig disse ting?
Chancen for at skyde en elefant på månen er lille.
Vi behøver det ikke. Det har jeg jo sagt. Giv mig flaget. Et krav.
Ja, vi må stille et krav. Skriv et brev. Sid ned.
Der er noget papir i min jakkelomme.
Gjort krav på af hendes kongelige... Nej ikke "kongelige".
Gjort krav på af Hendes Majestæt dronning Victoria i det Herrens år...
- Hvad er det Herrens år? - 1899.
1899.
Jeg lader ilten være helt åben.
Kom så ind med dig, Kate.
Du kan åbne lågen indefra, men vent på mit signal. Okay?
Her er Deres hjelm.
Hvis De vil snakke udenfor, så rør ved hjelmen.
Ellers kan vi ikke høre hinanden klart. Forstår De?
Hvad er der galt med den forbistrede tingest?
Den virkede perfekt i England.
Jeg bad om en syv og tre ottendedele. Og det sagde de, det var.
Seks og en kvart.
Jeg må få den til at krympe.
Hallo, måne.
Forbløffende fornemmelse. Let som en fjer.
Se, Bedford. Toppen af klippen.
Se. Toppen af klippen.
Har De det godt?
Ingen disciplin. Vi bliver slået i stykker.
Bedford, er det ikke vidunderligt? Det er fyrsteligt.
- Et rige, Cæsar ikke drømte om. - Ja. Vi kommer i avisen.
Cavorland, Bedfordshire.
Det er til Dem. Vi bliver berømte, slået til riddere af dronningen.
Dronningen! Giv mig det.
Jeg gør krav på månen, i vores suveræne herskerinde...
dronning Victorias navn.
De får for meget ilt. De virker fuld.
Lad mig se Deres iltmåler.
Det er vidunderligt. Jeg føler mig som en ørn.
Her kommer jeg!
Kom ned, Cavor!
Hjælp.
SOS.
Hjælp.
Tak.
- De behøver en snor, gamle ven. - Ja, det gør jeg nok.
Hørte De det, Cavor?
Cavor!
Hold fast, Cavor. Jeg skal nok få Dem ned!
Bedford, Deres hjelm!
Jeg må have... Men jeg kan trække vejret. Cavor, der er luft hernede.
Tag den af.
Det var bedre.
Der er en underjordisk atmosfære her. Hør.
Vi må tilbage til Kate.
Uden Deres hjelm? De vil ikke komme 10 skridt.
Så må vi finde den. Der er en vej ned.
Hold nu godt fast.
- Går det? - Ja.
Fortsæt, jeg har det. Det går.
Kast Deres hjelm til mig.
Forsigtig.
Fint.
Bedford, se den prismeansamling.
Det eneste, jeg vil se på, er min hjelm.
Jeg vidste, vi skulle have taget geværet med.
Cavor, det er fantastisk.
Hvad er der?
- Det er et månevæsen, en Selenitte. - Men størrelsen.
Det er den lave tyngdekraft.
Nej!
Lad dem være, Bedford!
Cavor! Hjælp mig!
Lad dem være, Bedford. Vær nu rar at lade dem være.
De har vel givet dem en smagsprøve på menneskelig vold.
De vil komme i tusindvis. Nyheden vil runge gennem gangene.
Vi forbedrer det ikke ved at blive her.
Jeg vidste, jeg skulle være kommet alene.
Bliver De her, eller kommer De med mig?
Hvis bare vi kunne have kommunikeret med dem.
Have talt en smule. Det var sådan en storslået mulighed.
- Mødet mellem to verdener. - Kom så, Cavor!
Jeg vidste, jeg skulle være kommet alene.
Sfæren er væk!
Der er flaget, præcis hvor jeg satte det.
Styretøjet. Hun må have rørt ved styretøjet.
Selenittere, tusindvis af dem.
De har trukket den.
Denne gang, Cavor.
Nu, Cavor!
Bloker den, Cavor!
Sikke et rod.
Stedet er en labyrint.
Kan De se et spor, Cavor?
Lad mig være!
Kom væk herfra, eller jeg skyder, gør jeg.
Kom væk herfra. Hold dig væk, eller jeg skyder.
Dernede!
Hvad er det?
Det ved jeg ikke. Muligvis en harmløs vegetar.
Den lever af føde, ligesom en ko.
Hvis det er en ko, vil jeg nødig møde en tyr.
Kom nu, Cavor.
- Harmløs vegetar? - Jeg troede...
Ræk mig hånden, Cavor!
Løb, Cavor.
Løb, Cavor, løb!
Hvad vil I? Hvad vil I have mig til at gøre?
Nej, gør det ikke. Hvad vil I have mig til?
Luk mig ud herfra. Kan du høre mig?
Lad mig være i fred, ikke?
At stirre sådan på mig, som på et dyr i zoo.
Du der med min sko.
Giv mig den igen, eller du skal få den anden også.
Du der med min sko.
Giv mig den igen, eller du skal få den anden også.
Du der med min sko.
Giv mig den igen, eller du skal få den anden også.
Så du efterligner mig. Tror du, det er morsomt?
Meget morsomt.
Meget morsomt. Tror du, det er morsomt?
Meget morsomt.
Kate. Frøken Callender.
Lige et øjeblik.
Hvor er jeg glad for at se Dem, Cavor.
- Hvor er Arnold? - Han er okay. Vi blev skilt ad.
Giv mig min sko. Meget morsomt.
De prøver at kommunikere med os, analysere det, vi siger.
Jeg ville ønske, de ville holde sig fra ord med "E".
Menneske, vi kommer fra jorden...
hundrede tusinde kilometer borte.
Nej, nej, det betyder ikke noget.
Menneske.
Ja! Menneske!
Hørte De det? De prøver, at kommunikere med os.
Det er fyrsteligt. Det er absolut...
Menneske, fra hundrede tusinde kilometer borte.
Menneske fra jorden.
Ser De? De forstår, men de gentager ikke, hvad jeg siger.
Det er strålende. Det er strålende.
Det er absolut fyrsteligt.
Ja, min kære ven. Det er absolut fyrsteligt.
Det er tydeligvis et apparat til at danne ilt i store mængder.
Det er derfor, vi kan trække vejret hernede.
Det er fantastisk. Fantastisk.
Det kan være en evighedsmaskine, men det er jo umuligt.
Det gør alle andre energiformer forældede.
Se.
Det er der, de får deres energi fra: sollyset.
Kate. Kom hurtigt.
- De skiller sfæren ad. - Vi må standse dem.
Tag min hånd. Kom så. Forsigtig.
I har ingen ret til at gøre det. Lad den være. Den tilhører ikke jer.
Nu kommer vi aldrig hjem.
- Det er Cavorite. - Vi har prøvet at duplikere...
den substans jeres sfære er belagt med. Men uden held.
- Det hedder Cavorite. - Cavorite.
Det er en forbindelse af elementer... Det er baseret på brugen af helium.
- Burde De fortælle dem det? - Helium?
Ja, det er en let, inaktiv gas, der findes i atmosfæren på jorden.
I burde kende helium.
- Ikke flere spørgsmål lige nu. - Lige nu?
Lige nu? Hvad mener du med "lige nu"?
- Hvad sker der? - Kemiarbejderne skal sove...
til de skal bruges igen.
I skal tilbage til undersøgelsesværelset.
Der er en enestående måde at klare arbejdsløshed på.
Ganske fornuftigt, vil jeg mene.
De vil behandle os på samme måde, hvis de finder ud af, de ikke skal bruge os.
Sikke en grufuld tanke!
Grufuld tanke!
- Er han død? - Nej, han er ikke død.
Han sover. Det er en slags dvaletilstand.
Det er interessant.
Ifølge min kalender er der en måneformørkelse den 12.
En formørkelse?
Når jorden passerer direkte mellem solen og månen.
Det er åbenbart hvileperiode for Selenitterne.
Ja. De burde også hvile Dem, frøken Callender.
- Det er længe siden, vi landede. Kom. - En evighed.
- Hr. Cavor, jeg er så bekymret for Arnold. - Ja, Arnold.
- Tror De, vi får vores verden at se igen? - Selvfølgelig.
- Jeg ville sågar nyde tågen i London. - Ville De nu det?
De skal prøve at få sovet. Læg Dem her.
Bare jeg kunne vågne, og det hele bare var en ond drøm.
- Ligger De behageligt? Sikker? - Tak.
Nemlig.
Læg den væk. De behøver ikke et gevær.
Jeg har ikke Deres tiltro til disse insekter.
De prøver ikke at forstå. De er anderledes...
- Vi spilder tiden. Jeg må finde Kate. - Hun har det godt. Jeg har lige set hende.
- Ved De, hvor hun er? - Ja.
Sig det, så jeg kan ordne sfæren, og vi kan komme af sted.
- Ikke endnu. - Hvad mener De med "ikke endnu"?
- Jeg vil vide, hvor Kate er. - Jeg vil have tid...
Sig mig, hvor hun er?
Ødelæg det nu ikke. Jeg vil kommunikere med dem.
- For sidste gang, hvor er Kate? - Giv mig tid.
De må hellere komme væk.
Her.
Løft.
Kate, træd tilbage.
Kom så, Kate.
Skynd dig.
Det første jordmenneske, velkommen til månen.
Jeg er her foran dig.
Din jord er centrum i vores kredsløb.
Fortæl os om dens liv, hvordan det er forskelligt fra vores.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Jeg ved ikke, om du forstår mig, eller om du kan høre mig.
Jeg prøver.
Mennesket lever på overfladen...
af jorden i beskyttende strukturer.
Ikke "beskyttende", det er ikke det rette ord.
Bygninger, huse, hytter...
vi kalder dem byer.
Det er lidt ligesom jeres tunneller, men på ydersiden.
Det forklarer de mørke områder, vi har iagttaget.
Blænder solen jer ikke, ved at bo på overfladen?
Nej. Ser du...
vi har en iris, der beskytter øjnene.
Kom nærmere. Jeg vil se.
Ja, selvfølgelig.
Kan du se?
Lyset gør ondt.
Kate, slip gasflasken og hjælp mig.
Ræk mig skruenøglen.
- Er der meget endnu? - Kun iltflaskerne.
Jeg håber bare, at Cavor kan holde Selenitterne hen lidt længere.
Du siger, mennesket har forskellige sprog og tro.
- Er der ingen enehersker? - Nej, nej.
I hvert århundrede er der en tyran, der prøver, men indtil nu uden held.
Folk som Hannibal, Julius Cæsar, Napoleon.
Giver det ikke forvirring?
Jo, det gør, og værre end det...
sult, fjendskab, selv krig.
Fortæl mig om krig.
Fortælle dig om krig?
Du godeste.
Det starter som regel med en kæmpemæssig eksplosion.
Prøv det ved koøjet nu.
Det virker stadig ikke.
Jeg har stænget det som de andre.
Der er ikke andet at gøre. Jeg må have fat i Cavor.
- Jeg går med. - Bliv her og pak resten af tingene.
Jeg ved, hvor han er. Der går ikke længe.
Og alligevel er det anset en ære at kæmpe i krig.
Det er svært at forklare...
men dem som dør i krig er helte.
- Det er underligt, ikke? - Nyder mennesket at være i krig?
- Nej, de hader det. - Hvis de så laver krig, er de ufuldstændige.
Vi er ikke perfekte.
Menneskeheden er stadig under udvikling. Vi er ikke perfekte.
Der er fredelige mennesker.
Jeg bekymrer mig om de voldelige mennesker, dem, der dræber.
Snart vil der komme andre fra jorden. Vores gange vil flyde med døde.
Der behøver ikke komme andre.
Jeg er den eneste, der kender hemmeligheden ved Cavorite.
Så skal du og din hemmelighed blive her på månen.
Cavor!
Cavor, det er ingen audiens. Du står for retten.
- Nej, Bedford. Nej! - Forstår De ikke?
- Nej! - De er lige blevet kendt skyldig.
Til sfæren!
- Denne vej. - Hvad?
Der igennem?
Kunne De ikke lade mig blive?
Smiger ikke Dem selv. Jeg har ikke sat livet på spil for Dem.
Fortsæt.
- Sfæren! De har samlet den. - Ja, men rullegardinerne virker ikke.
Rullegardinerne virker ikke.
Du godeste, De ødelægger alt det, jeg sætter mig for at lave.
- Nu beder De mig hjælpe. - Hvem skal jeg ellers spørge?
- Vær så venlig, hr. Cavor. - Hvad?
Godt. Jeg har ingen ret til at holde jer her.
Kom så. Giv mig hånden.
Kom så, gasflaskerne.
Tag den anden ende, Kate.
- Bedford, det virker. - Kom, hurtigt.
- Kom så, nu virker det. - Kom indenfor, Kate, hurtigt.
Kom så, Kate. Godt.
Kom så, Bedford. Op med Dem.
Cavor, gasflasken.
- Hurtigt, Cavor. - Ja.
Cavor, ræk mig hånden.
De ved, hvordan man styrer den.
- I behøver mig ikke. - Vær ikke dum, Cavor. Kom tilbage!
Jeg bliver, Bedford. Der er meget at lære.
- Hr. Cavor! - Cavor, kom tilbage!
Jeg vil forklare. Jeg vil forklare en dag.
Vi blev slynget ud i rummet.
På en eller anden måde lykkedes det for mig at få sfæren tilbage på jorden.
Vi landede i havet ud for Zanzibars kyst.
Sfæren forsvandt uden at efterlade spor, med det lykkedes os at svømme i land.
Ingen har nogensinde troet på vores historie. Der var ingen beviser.
- Indtil nu. - Jeg kan stadig ikke tro det.
Vores egen hr. Bedford, en rigtig astronaut.
- Den første astronaut. - Kære hr. Bedford, jeg må sige det videre.
Der er han.
Okay. Det er gået videre til dem.
Rød alarm ved linsegruber og andre adgange til det indre.
Og ved Selenitter.
De skabninger er måske slet ikke farlige.
- Han slap væk. - De har haft år til at forberede sig.
- Kom ud herfra, I avisskrivere. - Kom nu, hold den der.
Nej, gå væk.
De går ned. De er brudt gennem linsegruben...
og de er langt under månens overflade.
De kaster lysbomber for at finde vej.
Det var der, vi var.
Flere beviser på civilisation. Det ligner en måneby.
Men hvem har bygget den og hvorfor?
Den begynder at smuldre, falde sammen for øjnene af os.
Astronauterne skal op til overfladen.
De bliver halet op med nylonreb.
Det er som en forladt mine, der falder sammen over dem.
De er oppe i det fri.
Og den smuldrer væk under dem.
Der er tæring og forfald alle vegne.
Det ligner en form for besmittelse.
- En simpel bakterie, der kommer fra jorden. - Skabninger uden immunforsvar.
Under disse forhold, kunne en mikroorganisme løbe løbsk...
formere sig, dræbe en hel befolkning.
Er de taget til en anden planet...
eller blev de udslettet af en altudslettende virus?
Stakkels Cavor.
Så dødelig som pest eller smitsom som en almindelig forkølelse.
Og hvad skete der?
Han havde sådan en forskrækkelig forkølelse.
SLUT
Subtitles by SOFTITLER